Ornin unelma – viisi viikkoa lintuasemalla
Unelmieni kevät jatkui lääkäriksi valmistumisen jälkeen. Teimme poikaystäväni kanssa viiden viikon reissun Jurmon lintuasemalle Paraisten ulkosaaristoon. Molempien pitkäaikaisena haaveena oli ollut viettää paras muuttoaika lintusaarella, ja nyt viimein pääsimme sen toteuttamaan. Tilava kaupunkiasunto vaihtui yli kuukaudeksi viidenkymmenen neliön hirsimökkiin muiden asemalla olijoiden kanssa jaettavaksi, asfalttitiet laajaksi katajanummeksi ja arjen huolet muuttolintujen ja kevään etenemisen ihmettelyyn.
![](files/11133/696/Lintusaarella.jpg)
Tavaravuoresta kansalaisvelvollisuuteen
Menomatkalla kannoimme mukanamme kolme kassillista ruokaa – yksi putkikassi oli täpötäynnä kuiva-aineksia. Myös diabetestarvikkeita olin varannut suuren määrän. Esimerkiksi ylimääräinen Libre tuli tarpeeseen, koska sensori tipahti ennen aikojaan kädestäni ensimmäistä kertaa parin vuoden käytön aikana. Ruokavarastojamme täydensimme tuoretavaralla pariin kertaan: teimme tilauksen mantereen kauppaan ja yhteysalus kuljetti ne Jurmon satamaan. Kävimme myös äänestämässä eurovaaleissa yhteysaluksella, mikä oli jännittävä kokemus!
Oli hienoa nähdä kevään eteneminen ja muuttolintujen saapuminen toukokuun aikana. Alkureissusta puissa ei juuri ollut lehtiä ja aluskasvillisuus oli vaatimatonta. Hennon viherryksen kautta sananjalat kasvoivat puoleen sääreen ja lehtojen puut kasvattivat rehevät lehdet.
![](files/11126/696/Paketti_Merille.jpeg)
Kohdallemme osui myös mukavasti harvinaisuuksia. Heti toisena päivänä laskentareitillä huomasin edestäni lähtevän pikkulinnun, joka paljastui rusorintakertuksi. Parin viikon päästä toinen saman lajin edustaja eksyi verkkoihin ja saimme läheltä ihastella tätä sinertävänharmaaselkäistä erikoisuutta. Vapunpäivänä meitä ilahdutti kaksi upean väristä tulipäähippiäistä. Harvinaisin nyt näkemämme lintu oli etelänsatakieli, pikkuharvinaisuuksia olivat kolme sepelsieppoa, neljä avosettia ja viisi jalohaikaraa.
![](files/11120/696/Rusorintakerttu.jpg)
Hälytyksiä huitin perässä
Mieleenpainuvia hetkiä mahtui viiteen viikkoon monia. Vappuna lintuja oli liikkeellä todella paljon. Kolmen rengastajan ja kahden avustajan voimin rengastimme päivässä 1 598 lintua, iso osa punarintoja. Tämä oli Jurmon yhden päivän rengastusennätys. Yhtenä päivänä näimme kaukaisilla luodoilla satoja hylkeitä: oikeastaan itse kiviä ei näkynyt, kun pulleat nisäkkäät köllöttelivät vieri vieressä. Toukokuun kahdeksantenatoista onnistuimme havaitsemaan päivän aikana peräti 117 lajia, joukossa muun muassa harvinainen kyhmyhaahka. Tuolloin näimme myös saaren erikoisuuksia, merisirrejä, aivan läheltä rantakivikossa ruokailemassa.
![](files/11116/696/Tyllin_poikasia.jpg)
Lähtöpäivänä tuntui haikealta. Nytkö jo pitää lähteä? Kuinka sitä sopeutuu takaisin kaupunkielämään, kun on ollut yli kuukauden eristyksissä ulkosaarella ihan omanlaisessa maailmassa, jossa muun muassa juomavesi kannetaan ämpäreillä sadan metrin päässä olevasta kaivosta? Miten sokerit alkavat seilata, kun täällä ne olivat pysyneet pääosin ihanan tasaisena stressittömyydestä ja säännöllisestä kävelystä johtuen?
![](files/11122/696/Lintuaseman_tukkamuotia.jpg)
Palaa otsikoihin | 0 Kommenttia | Kommentoi