Moikkaava mittari ja vaikea diabetes
![tikkatw tikkatw](files/8231/696/tikkatw.jpg)
Tällainen kohta opiskeluihin liittyvässä ennakkotehtävässä herätti hilpeyttä,
ja vitsailimmekin dee-ystäväni kanssa, että se on varmasti mittarin
moikkaustoiminto!
Kysymykset liittyivät seminaariin, jossa käsiteltiin
diabetesta: ennaltaehkäisyä, diagnostiikkaa, hoitoa, komplikaatioita. Seitsemän
tuntia dee-juttuja (ruokatauko onneksi välissä) oli tiivis paketti mutta täynnä
kiinnostavia aiheita.
Vaikka pääpaino oli kakkostyypissä, myös ykköstyypin
asioita sivuttiin. Insuliinihoidon periaatteet ovat samanlaiset tyypistä
riippumatta, ja lisäsairauksia voi tulla kaikille diabeetikoille. Itse opin
seminaarissa uutta esimerkiksi tablettilääkityksestä ja diabeetikon hoidosta
akuuteissa sairaustilanteissa.
Ennen lääketieteen opintoja ajattelin, kuinka tärkeää olisi tehdä selvä ero
ykkös- ja kakkostyypin diabeteksen välille. Ykkösenä ärsytti, kuinka mediassa
puhuttiin usein pelkästä diabeteksesta, kun tarkoitettiin nimenomaan
kakkostyyppiä. Silmäni ovat kuitenkin neljän vuoden aikana avautuneet: asiat
ovat harvoin mustavalkoisia. Aina diabeteksen luokittelu ei ole selvää, ja
osalla potilaista voi olla piirteitä monesta eri diabetestyypistä. Elintavoilla
voi ehkäistä kakkostyypin diabetesta, mutta myös siinä perimällä on vaikutusta.
Toisaalta ykkösellä voi olla metabolinen oireyhtymä ja insuliiniresistenssiä.
Nykyään ajattelen, että diabetes on vakava sairaus tyypistä riippumatta. Sitä
voidaan hoitaa, ja jokaisella diabeetikolla on oikeus hyvään hoitoon.
Ennen lounastaukoa seminaarissa oli luento insuliinihoidon toteuttamisesta. Ruokajonossa
kurssikaverini taputti olalleni ja huokaisi myötätuntoisesti: ”Kyllä
diabeteksen hoito on sitten vaikeaa.”
Voin hyvin kuvitella ei-diabeetikon hämmennyksen tietoiskun jälkeen, koska insuliinihoidossa
on niin monta asiaa, jotka tulee ottaa huomioon.
Itselleni aterioiden
hiilarimäärän arvioinnit, korjausinsuliinimäärän laskemiset ja tulevien tapahtumien
ennakoinnit diabeteksen hoidossa ovat niin arkipäivää, ettei niitä aina edes
tarkemmin ajattele. Se saattaakin sitten kostautua sahaavina sokereina, kun
keskittyminen ja viime postauksessa hehkuttamani tietoinen läsnäolo unohtuu.
Minusta on mukavaa, kun on edes yksi opiskelujen aihepiiri, joka on itselle
hyvin tuttua – lääkiksessä kun riittää luettavaa ja opiskeltavaa muutenkin.
Diabetes
on sen verran kuormittava kumppani, että kaikista pienistäkin hyödyistä
kannattaa ottaa ilo irti.
![muistainska muistainska](files/8232/696/muistainska.jpg)
Palaa otsikoihin | 0 Kommenttia | Kommentoi