Ei kovaa vaan hiljaa – sattumuksia Nallesairaalassa
![nallenhoito nallenhoito](files/3149/425/nallenhoito.jpg)
Potilaat olivat kuitenkin ihmisten sijasta dinosauruksia, pehmoeläimiä, nukkeja ja muita leluja.
Nallesairaalassa me lääketieteen opiskelijat kävimme päiväkodeissa hoitamassa lasten leikkikaverien vaivoja.
Tänä vuonna käynti oli ensimmäistä kertaa osa pakollisia
opintoja. Aiemmin nallelääkäriys on ollut vapaaehtoista, mutta valtaosa
opiskelijoista on silti lähtenyt mukaan – eikä ihme, sillä lasten kanssa
touhuaminen on hurjan hauskaa.
Ennen Nallesairaalaa meille pidettiin valmistava luento aiheesta. Sitä varten
päiväkotien lapsilta oli kysytty, mistä tunnistaa lääkärin, mitä lääkäri tekee
ja mistä tunnistaa hyvän lääkärin. Moni mainitsi tuntomerkeiksi valkoisen takin
ja stetoskoopin, mutta sairaalassa lääkärin voi erottaa kuulemma myös siitä,
että ”ne näyttää vähemmän sairailta kuin potilaat”. Tätä tilannetta tietysti
tavoitellaan! Hyvä lääkäri on lasten mielestä sellainen, joka on mukava eikä
rokottaessaan pistä kovaa vaan hiljaa.
Päiväkodissa olimme aluksi lasten keskellä ilman valkoista takkia, ja sitten he
saivat vuorollaan tulla vastaanotolle. Rohkeimmatkin olivat ensin hieman
varautuneita ja pelokkaita, mutta moni lähti lopulta täysillä leikkiin
mukaan. Sain käyttää mielikuvitusta
laastaroidessani murtuneita käpäliä ja parantaessani muun muassa ruokahalutonta
oravaa.
![nallen2 nallen2](files/3148/nallen2.jpg)