Vesiurheilukokemuksia pumpun kanssa
![pixabaydiving-885906 1280 cc0 web pixabaydiving-885906 1280 cc0 web](files/7211/425/pixabaydiving-885906_1280_cc0_web.jpg)
Harrastin uintia lähes koko alakoulun ajan eli vuosina 2006–2011. Harkkoja oli kolmesti viikossa ja kisoja pari kertaa kuussa. Rakastin uintia, mutta motivaatio loppui.
Katson ympärilleni. Sain juuri ohjeet mitä minun pitää tehdä, kun olen pieni
ja sukkela. Kädet laidalle ja odotan koska kello soi. Kello soi ja syöksyn
pallon perään ainakin pariin metriin pinnan alle.
Puhun nyt uppopallosta.
Aloitin vuonna 2012 ja siitä asti olen pelannut kyseistä lajia. Tämän vuoden oon
ollut tauolla kun toinen harrastus tuli tielle. Uppopallo on vähemmän tunnettu
ja lisää siitä pääsette lukemaan seurani sivuilta täältä.
![UW-rugby match 1bwikimediacommons UW-rugby match 1bwikimediacommons](files/7210/425/UW-rugby_match_1b.jpg)
Molemmissa lajeissa joutuu olemaan irti pumpusta veden takia, mutta tämä ei ole vaikuttanut päivittäiseen hoitooni.
Saatoin laittaa pienen määrän insuliinia
ennen harjoituksia estääkseni sokereideni nousun liikunnan aikana, ja tietenkin pidin
repussa syötävää varmuuden varalta. Kanyylin vaihdon yritin ajoittaa aina
harkkojen ajalle, niin sen sai pois ihosta. Uppopallossa se oli tärkeää, koska laji
on hyvinkin kontaktiläheistä.
Syömiseeni harjoittelu vaikutti kuitenkin jonkin verran. Söin pikkasen enemmän aina edellisellä aterialla ja lähes heti reenien jälkeen. Näin sokerit eivät heitelleet yötä vasten pahasti.
Vesilajit ovat hyvää liikuntaa siinä missä mikä tahansa muukin, kesällä varsinkin. Uintitaito on tärkeä, ja se saattaa jopa pelastaa henkesi. Se tuo omat haastensa jokaiselle, mutta onneksi minulla on suhteellisen helppo sanoa, miten sokerit käyttäytyy suorituksen aikana.
Uikaa paljon kesän aikana ja pitäkää hauska kesän alku :)
Kuvat: public domain CC0